Ali je prethodni predsednik ponavljao koliko bi ludo bilo ukloniti sistem.
za koji je osećao da je bio najbolji način...
To je taj prvi moment koji vidite na licu izazivača u boksu,
trenutak kada oseti udarac od šampiona. Bolestan trenutak,
kada shvati da su svi ti meseci bili iluzija. To se videlo na Frostovom licu.
Ako nije znao veličinu čoveka pre intervjua, shvatio je na
polovini prvog odgovora.
Pošto je najbolji savet skoro uvek poverljiv, sada kada su trake
otišle u javnost, ljudima neće biti prijatno da razgovaraju
u poverenju u Beloj kući. Teško da će nešto savetovati.
Na kraju, to je politički sistem zbog koga je zemlja patila.
Toliko o vatrenom krštenju.
Kada ste odlučili i znali da ćete dati ostavku? -To je dobro.
Bio je 23. jul nakon što je bilo jasno da su južni demokrati protiv mene.
Te noći sam rekao da je sve nestalo. Znate Ala, pokušao je da me odgovori.
Potpredsednik Ford bi najviše dobio mojom ostavkom.
Bio je uveren da ćemo dobiti.
Džone, moramo nešto da učinim. -Ovo je očajno, 23 minuta na jednom pitanju.
Pauza. -Prekinite sa snimanjem.
Oprostite, pauza, promena trake. -Dobijate li šta vam treba? -Divno je.
Oprostite.
Dejvide, prekini ga u brbljanju. -U redu je, to je samo uvod.
Sesija traje dva sata, a skoro polovina je otišla, trenutak kada je rešio da
podnese ostavku treba da bude naš trenutak.
Da pređem na Vijetnam? -Moramo izvući nešto iz noći ostavke.
To mu je bila najniža tačka. Na kolenima? Moli se sa Kisindžerom?
Sredi ga s tim.
To je u redu? -Savršeno.
Nije zvučalo arogantno? -Zvučalo je kontrolisano.
Nastavite isto, dugački govori kontrolišite prostor, ne puštajte ga.
Vraćamo se na kameru tri, 4, 3, 2...
Vraćamo se na poslednje dane, najemotivniji trenutak je bio sa
Kisindžerom. Da li je to bio najemotivniji trenutak u vašoj karijeri.
Da, možda čak ikada, ali to je teško reći, jer se stvari razlikuju.
Sećam se dana kada je umro Ajzenhauer. -Zaboga.
I kada sam otpratio kćer Trišu do oltara i dana tokom ispitivanja
kada je Džuli došla do mene, zagrlila me i poljubila.
Rekla mi je; "Tata, ti si najbolji čovek koga poznajem".
Šta god uradio, podržaću te. -Morate izdržati na vatri još malo.
Ovo je divno.
Kisindžer i ja smo sedeli i podsećali smo se nekih velikih odluka.
Indokina, Sovjetski Savez, mir u Vijetnamu.
Reći ću vam nešto što nisam nikad. Kada bi trebalo doneti
tešku odluku, ušao bih u sobu da bih se molio.
Rekao sam Henriju da sam kveker, a ti si Jevrejin, nijedan nije pravoslavac,
ali svaki od nas ima duboko religiozno uverenje i možemo li se pomoliti?
Klekli smo i to pred stolom gde je Linkoln potpisao Povelju.
Onda smo ustali i Henri... -Ima li problema?
Vreme, prošlo je dva sata. -Tako brzo?
Šteta, počeo sam da uživam.
To je bilo sjajno od obojice. -Zabavno je jer sam očekivao
pitanja o Vijetnamu i pripremao sam se za to.-I ja sam.
Uhvatili smo se u sećanjima. -Nego šta.
Prekosutra u deset, jedva čekam.
Ne treba ništa da kažete.
Šta ćeš mu reći? -Da mora da ga ućutka.
Imamo problem sa pristupom. -Ne brini, iskoristićemo.
I ja sam razočaran, ali pričekajmo sa post mortemom, ne želim
da to umanjujem, ali moram do L.A. Hvala svima, divan posao.
Vidimo se uskoro.
Šta je razbijač korenja?
Jedan od sponzora, mehanizam hortikulture.
Šta se dogodilo sa Xeroxom. General motors ili IBM?
Nisu svi prošli. -Imamo Alpo.
Čekaj malo, već snimamo. Blizu smo. -To pitajte Dejvida.
Na 30%. -Još ili je do sada? -To pitajte Dejvida.
Prodato je 30%
Mislio sam da je sve gotovo. -Finansije zavise od reklama,
niko nije predvideo da su se raspali. -Na osnovu čega?
Verodostojnost projekta.
Razumem zabrinutost, ali ne budite pregrubi prema Dejvidu, pod
velikim je pritiskom. Sve je platio sam, pa podnosi mnogo više od reputacije.
A mi ne?
Delujete samouvereno. Čemu promena?
Ludilo, Ričard Nikson je u pitanju, ovi intervjui će uključiti publiku
srednjih tridesetih, minimum.
Ponovno se javljam, oprosti, ali treba mi da kopaš još malo dublje.
Pregledao sam jučeašnje snimke. -I?
Iskreno, previše mekano. -Bičuj me.
Neka mu bude manje prijatno, počni sa napadom.
Ako krene da se izvlači, napadni ga drugim pitanjem.
Budi tačan i ne dopusti mu izjave od 23 minuta.
Drži razdaljinu dok ne počne snimanje. Igrao se juče sa tobom.
Sve one priče o sakupljanju novca su igrice.
Ne ubacuj se, ne zaboravi da si ti tu glavni. -Jasno.
Veliki inkvizitor. -Samo poverenik u susedstvu.
U redu je, pukao je reflektor.
Zato je oko mene tajna služba, nema razloga za brigu.
Koncentrišite se.
Vraćamo se, na moj znak. Spremite se za 30 sekundi.
Lepo veče sinoć? -Da, hvala.
Da li ste nešto naručili? -Počinjemo sa kamerom dva za 4, 3, 2...
Predsedniče, ušli ste u kabinet obećavajući mir, ali SAD su
odmah upale u Vijetnam i rat je prolongiran sa neverovatnim
posledicama. Jeste li mislili da ste izdali narod koji vas je izabrao?
Vijetnam nije bio moj rat nego nasleđe. -Uskoči.
Razloge zašto smo bili tamo narod nije razumeo.
Nisu shvatali koji je to bio test američkog kredibiliteta.
Ceo svet nas je posmatrao da li imamo karakter da to prebrodimo.
Mogao sam to da prekinem i okrivim svoje prethodnike.
Povučem trupe iz Vijetnama, i verovatno bih dobio neku nagradu za mir.
Verovao sam u cilj, a nekada je jako teško ono u šta se veruje.
Ja sam ga poslednji želeo. -Reci ti paraplegičarima.
Kambodža. -A Kambodža, invazija protiv koje su vas svi savetovali,
CIA obaveštajci su rekli da će biti neuspeh.
Zašto ste nastavili sa njom?
Rezultat upada u Kambodžu je bila zaplena 22.000 pušaka,
15 miliona pakovanja municije i 150 hiljada raketa.
To je sve pripadalo Severnovijetnamcima.
U suprotnom, sve bi bilo upućeno na američke vojnike.
Ali ste kao povod rekli navodno postojanje štaba celokupne
komunističke vojne operacije u Južnom Vijetnamu za koji se
ispostavilo i da ne postoji. Slanjem B-52 da baca tepih bombe
brišući civilne oblasti, radikalizovali ste umerene ljude i ujedinili ste
ih u antiameričkim osećanjima. Stvorili ste čudovište koje je
dovelo do građanskog rata i genocida. -Tako je.
Još trake.
Složićete se da su ovo vrlo potresni snimci.
Nikada nije bila politika SAD da ubija civile, to je neprijatelj.
I ako pitate da li žalim za žrtvama na obe strane u ratu, svakako.
Kad god sam sumnjao setim se građevinca iz Filadelfije jer mi
je prišao i rekao da ima samo jednu kritiku. Da ste otišli pre, mogli
ste da uhvatite onoga koji je ubio moga dečaka tri meseca ranije.
Ne žalim zbog odlaska u Kambodžu. Voleo bih da sam otišao ranije i žešće.
Bilo je užasavajuće, bio je tako samouveren.
Žao mi je, sve sam ispričao.
Bolje?
Bilo je nesumnjivo bolje.
Šta je sledeće? -Spoljna politika.
Rusija, Kina i velika moć. -Pa?
Ako ga je tako rasturio sa Vijetnamom, šta će mu tek uraditi sa dostignućima.
Neće biti lepo.
Nikson je porastao za 10 cm. Bila je agonija promatrati to.
Hruščov me je nazvao i molio da intervenišem.
On i Mao se nisu slagali i znao je da će razgovarati sa mnom,
ni sa kim više. Mao je samo meni verovao kao čovek čoveku.
Kada bi Dejvid pokušao da ga optuži, Nikson bi napravio mleveno meso od njega.
Koja revolucija? Upravo si ga pustio da tvrdi da je zemlja bila
u stanju revolucije. Protestanti bombarduju i napadaju policiju.
Ja to ne pamtim tako, već kako ljudi mirno protestuju protiv
rata u Vijetnamu.
Ugasite muziku. -Prisluškivanje studenata i upadanje u domove
novinara počinje da zvuči kao razuman odgovor.
Žao mi je što misliš tako, ali ne mogu da mislim kao vi.
U vezi čega? -Svega, mislio sam da je danas bilo veliko poboljšanje.
Lud si? Da ti kažem kako je danas bilo loše. Posle snimanja sam
čuo dvojicu iz ekipe da nisu glasali za njega kada su mogli.
Ali, kad bi se danas kandidovao, dobio bi njihovu podršku.
Zbog tebe liči na predsednika. Zaboravi na trivijalnosti.
Koga je briga da li je Nikson nosio krevet iz Bele kuće kada je putovao.
Mene je briga. -To je nevažno.
To je banalnost koja će skrenuti priču komi...
Šta? Nastavi, hteo si da kažeš komičara? -Da, jesam.
Beskorisno je da pokušam da vam odgovorim. Ne mislim isto što i vi.
Deprimirajuće je ovo samočestitanje.
Pretnja će uništiti celu priču.
Ako iko ovde misli da nećemo uspeti, bolje sada da ode.
Pre nego što to počne da utiče na druge.
Niko?
Dobro je.
Umesto da provodimo vreme u hotelu, idemo različitim putevima.
Pre toga bismo Karolin i ja želeli da nam se pridružite u večeri slavlja.
Šta da slavimo? Što ćemo svi raditi u Burger Kingu?
Rođendan mi je. Želeo bih da ga proslavim sa nekoliko prijatelja.
Da li je to Nil Dajmond, a ono Semi Kan?
Čuo si to?
Isuse, to je Hju Hefner.
Sa Majklom Jorkom. -To su prave zečice.
Dejvide, sastavi se, neverovatno je, to niko nije mogao.
Intervjui će uvek biti tu za buduće generacije akademika. -Toliko je loše?
Dejvide?
Kakva divna atmosfera, ne ustajte.
Po ovome vidim da intervjui idu dobro. -Bolje od toga.
To je divno.
Drago mi je da sve ide po planu.
Vidim. Ne možemo ništa?
Hvala što ste mi javili.
Istina je, prekinuli su sa šouom u Australiji.
Mislili su da moram da proverim svoje prioritete.
Moji producenti se brinu da će i šou u Londonu propasti.
Ovome sam dao sve i nema garancija da će ugledati svetlost dana.
Šta sam uradio, na šta sam mislio? Neko je trebao da me zaustavi.
Ne moramo izaći večeras, ostaćemo kod kuće.
Idem da donesem nešto za jelo. Meso ili ribu?
Ne brini, zvaću iz restorana.
Ja ću čizburger. -To zvuči dobro, voleo sam ih.
Ali me je doktor prebacio na ananas, prebacio me je na
havajske hamburgere, ali nemaju uopšte takav ukus.
Nadam se da ti ne smetam. -Ne.
Petak je uveče, verovatno te neko zabavlja. -Ne?
Šta zgodan momak, poželjni neženja radi sam petkom uveče.
Spremam se za poslednji razgovor. -Votergejt.
To će odlučiti hoće li intervjui biti uspeh ili propast.
Da li treba da budem nervozan? -Daću sve od sebe.
Nego šta.
Sedimo u stolicama preko puta jedan drugog razgovarajući satima.
Delovalo je danima, a nisam te ni upoznao.
Jedan od mojih ljudi je napravio tvoj profil, a tek sam večeras pročitao.
Ima tu zanimljivosti. Tvoja skromna porodica, a onda fakultet
ispunjen bogatima. Beše Oksford? -Kembridž.
Da li su te snobovi gledali sa visine? Naravno da jesu, to je tragedija.
Ma koliko se visoko vinuli, još nas gledaju sa visine.
Ne znam o čemu govorite. -Znaš, ma koliko nagrada dobio
ili ma koliko puta bio izabran, nije dovoljno. Osećamo se kao gubitnici.
To su nam pametnjakovići sa koledža rekli stotinu puta.
Zar nismo zato i radili toliko naporno, zar se zato ne borimo za sve?
Ako bismo dozvolili sebi odsjaj te sene koju nazivamo dušom,
zar nismo zato ovde? Nas dvojica koji tražimo put povratka u sunce.
Jer osećamo kako nam sve izmiče.
Na mestu za koje su nam snobovi uvek govorili da ćemo završiti.
Sa licem u prljavštini, posramljeni. Nećemo to dopustiti.
Nateraćemo ih da se uguše našim stalnim uspehom, naslovima,
moći i slavom. Nateraćemo te glupane da se uguše.
U pravu sam? -Da, osim da može samo jedan da pobedi.
I biću tvoj najgori protivnik. Boriću se sa svim što imam.
Jer će biti sjaja samo za jednog, ne i za drugog.
Više me ne prate ti glasovi.
Znaš sigurno da sam popio, ne mnogo, ali veruj mi,
kada dođe vreme, biću skoncentrisan i spreman za borbu. Laku noć.
Laku noć, predsedniče.
Bez i sa sirom, donela sam hamburgere. –Moram da radim.
Da? -Džime, Dejvid ovde. -Koliko je sati?
Do kada si u Vašingtou? -Do utorka.
Sećaš se da si spominjao odlazak u biblioteku saveznog suda?
Da, zbog Kolsona. -Čitao sam malo i sećaš se osećaja u vezi
sa sastankom između Niksona i Kolsona. -Šta misliš?
Dobro jutro. -I?
Oprostite.
Pola devet je, video si Dejvida? -Nema ni Frosta ni Restona.
Dobro jutro. -Dobro jutro, idemo.
O čemu se radi?
Po prvi put kasni.
Predsedniče? -Gospodine Frost.
Trideset sekundi do snimanja.
Spremite se.
Današnji sastanak nije kao poziv, trebao bi da bude eksplozivan.
Koji poziv? -Meni u hotel.
Kamera tri, 4, 3, 2...
Da vidimo vašu poslednju godinu u kabinetu, da li mislite da
ste ometali pravdu ili pokrenuli zaveru da zataškate pravdu.
Ne, i zanimljivo da koristite termin ometanje pravde.
Možda niste pročitali Statut, ali... -Ali jesam.
Onda znate da je potreban i motiv, a ne samo čin. A ja ga nemam.
Radio sam nešto u interesu politike. -Direktna posledica vaših postupaka
bi bila da dva osuđena provalnika izbegnu gonjene.
Kako to nije zataškavanje ili ometanje pravde?
Podaci pokazuju da sam ih terao na ustanove.
Kada me je zvao FBI i Pit ja sam rekao da nastave sa istragom.
To nije ometanje pravde. -Možda, ali dva nedelje pre
6. jula znamo da ste očajno pokušali da zaustavite istragu.
Ometanje pravde je ometanje, makar i na minutu ili pet.
Plan vam nije uspeo. Da pokušam da opljačkam banku i ne uspem,
još uvek sam to pokušao. -Pričekajte malo.
Nema dokaza... -Nema ih, jer je razgovor od 18,5 minuta
sa Bobom Holdemanom misteriozno izbrisan.
To je bio nesrećan previd. Podaci su bili tamo za sve.
Našli smo nešto bolje, razgovor sa Čarlsom Kolsonom.
Mislim da nikada nije bio objavljen. -Evo nas.
Kažete da nije bio objavljen? -Ne, ali ga je moj istražitelj pronašao.
Dostupan je svakome ko istraži podatke.
Zapitao sam se, možemo li ga mi videti.
I više od toga, vi ste ih izgovorili. Tvrdili ste da ste za provalu prvi
put saznali 23. juna, ali ovaj transkript o traci napravljenoj tri dana ranije
jasno ukazuje da je to laž.
Vi kažete Kolsonu da će cela istraga mirovati osim ako
jedan od sedmorice ne progovori. To je problem.
Šta mislimo kada kažemo jedan od sedmorice...
Prelazim na razgovor sa Džonom D. 21. aprila naredne godine.
Crno na belo piše, izabrao sam i ovo su vaše reči;
''Dobio bi milion dolara u gotovini, znam gde se mogu nabaviti.
Drugo, tvoj zadatak je da kontrolišeš. Treće, zar ne treba da kontrolišemo lov.
Četvrto, uzmeš milion dolara, deluje mi da to vredi.
Peto, zar se ne slažeš da bi bolje bilo da pokreneš lov.
Šesto, prvo imaš problem sa lovom i to treba srediti.
Sedam, novac se može osigurati. Erlihman će naći način da ga oslobodi.
Osam, nemamo izbora osim sa 120 hiljada dolara.
Isuse, predaj sav novac koji imamo. Mogu da nastavim.
Čini mi se da neko ko je vodio zataškavanje nije mogao
da se izrazi jasnije. –Prekinite, jer radite nešto što ja neću da radim.
Citirate me van konteksta i reda, i da dodam da sam
učestvovao u svim ovim intervjuima bez ijednog papira.
To je vaš život. Uvek ste tvrdili da ne znate ništa o tome do 21. aprila.
Ali je u februaru vaš advokat došao u Vašington da počne sakupljanje
219 hiljada dolara za provalnike.
Očekujete da poverujem da niste znali za to? -Ništa.
Mislio sam da je novac bio za humanitarne svrhe, da se
pomogne onesposobljenim ljudima da se odbrane.
Isporučeno je ljudima sa alias imenima na aerodromu od strane ljudi sa
rukavicama. Advokati obično ne daju tako honorar.
Već sam davao izjave za ovo. Sve je to bio Haldemanov posao.
U redu, zaključili ste nešto, ja sam kazao svoje mišljenje, idemo dalje.
Pričekajte, Haldeman i Erlihman su bili odgovorni. Kada ste saznali,
zašto niste pozvali policiju i tražili da ih uhapse?
Zar to nije zataškavanje? -Možda je trebalo pozvati federalce
u kabinet i ukazati na dvojicu i uhapsiti ih.
Poznajem porodice tih ljudi, jer su bili deca.
Politički pritisak na mene da ih pustim je postao preveliki pa sam
odsekao jednu ruku, pa i drugu, a nisam dobar mesar.
Uvek sam smatrao da nismo napravili ništa kriminalno.
Kada ste predsednik morate uraditi dosta toga što nije uvek
strogo vezano za zakon, ali morate uraditi, jer je u interesu nacije.
Govorite da nekada predsednik odlučuje da li je nešto u najboljem interesu
nacije, i onda učini nešto nelegalno...
Kažem da to nije nelegalno kada to uradi predsednik. -Molim?
U to verujem. -Bože...
Shvatam da niko više ne misli tako.
Prihvatićete da ste bili deo zataškavanja,
da bismo to jednom zauvek raščistili,
i da ste prekršili zakon?
Bože, imamo ga. -Sranje.
Pravimo pauzu. -Šta se događa?
Secite. -Molim? -Gasite odmah.
To nije moja odluka. Razgovarajte sa režiserom.
Džek, šta radiš? Pauza? -Promenite traku.
Dejvide, možemo li da porazgovaramo? -Šta se događa?
Trebao je da eksplodira, i ti to znaš. -Ovo mu je kritičan trenutak.
Namerno si sabotirao intervju.. -Naći ćemo rešenje.
O čemu govoriš, to je bio intervju.
Daj mu godinu slobodno, masažu.
Šta si uradio? Bacio im peškir? Sažalio se na mene?
Osetio sam to, ako biste napravili emotivan zaključak, treba to
da promislimo. Želim da vam prenesem koliko je važan ovaj trenutak
i koliko destruktivne posledice on može imati.
Znam, ali da nastavim to da poričem...
Cenim ovo.
Nastavljamo li?
Nastavljamo.
Biće u redu.
Trideset sekundi.
Deset sekundi.
Dejvide, 4, 3, 2...
Razgovarali smo o periodu između 21. marta i 30. aprila
i o vašim greškama.
Da li biste otišli dalje u tim greškama, pošto ljudi nisu razumeli?
Kojim rečima biste vi objasnili?
U redu, pošto me izazivate, postoje tri stvari koje bi ljudi voleli da čuju.
Prvo, da je to bilo više od grešaka, i da je možda bio zločin.
Drugo, zloupotrebio sam moć kao predsednik, i treće da
sam stavio američki narod u bespotrebnu agoniju dve godine.
Izvinjavam se zbog toga. Znam koliko je to teško za bilo koga,
naročito za vas, ali mislim da je narodu potrebno da to čuje.
I mislim da će vas proganjati do kraja života, ako to ne kažete.
Istina je, grešio sam, užasno. Greške koje nisu dostojne predsednika.
Neke koje nisu za izuzetnost o kojoj sam sanjao kao dečak.
Setite se, bila su teška vremena. Bio sam razapet na pet ratova, između
medija, kongresa, odbora... Ali, da, priznaću da nisam
dorastao toj odgovornosti i da sam bio umešan u zataškavanje.
Za sve te greške jako žalim. Niko ne zna kako je kada date ostavku.
Ako želite da kleknem i molim, ne, nikada.
Insistiram da su to bile greške emocija, ne razuma.
To su bile moje greške, ne krivim nikoga.
Sebe sam unazadio, dao sam im mač, zabili su ga i uvrtali ga.
I ja bih verovatno uradio isto da sam bio na njihovom mestu.
Američki narod?
Izneverio sam ih. Izneverio sam svoje prijatelje, svoju zemlju.
Najgore od svega, izneverio sam naš vladin sistem i snove
mladih ljudi koji žele da uđu u vladu, a sada misle da je sve korumpirano.
Izneverio sam svoj dobri narod.
Moraću da nosim taj teret na leđima do kraja života.
Moj politički život je završen.
Prvi i najveći greh je obmana televizije,
to što pojednostavljuje stvari.
Umanjuje velike ideje, tragove vremena, čitave karijere se
svedu na jedan kadar.
Prvo nisam razumeo zašto je Bob Zelnik tako euforičan.
Ili zašto se Džon Birt skinuo go i uleteo u okean da proslavi.
To je bilo pre nego što sam shvatio umanjujuću moć krupnog kadra.
Dejvid je uspeo tog dana. Uspeo je ono što nijedan novinar, tužilac,
odbor ili politički protivnik ne bi uspeli da dobiju.
Lice Ričarda Niksona natečeno i rastureno usamljenošću,
samosažaljenjem i porazom.
Ostatak projekta i neuspesi neće biti zaboravljeni, prestaće da postoje.
Ovo zovete psom?
Nikson-Frost se ispostavio kao divlje uspešan. Privukli su
najbrojniju publiku za vesti u istoriji američke televizije.
Dejvid je bio na naslovnim stranama "Timesa" i "News Weeka".
Čak je i politička štampa pozivala Dejvida da mu čestita.
Intervjui, nisam ih gledao, nisam mogao.
Verujem da je Dejvid još jednom razgovarao sa predsednikom
pre nego što je iz Kalifornije otišao u London.
Dovezao se u San Klemente da se oprosti.
Gospodine Frost, lepo je videti vas.
Oprostite na mojoj odeći za golf, to je službena odora za penzionere.
Vraćate se kući, u novu zoru izazova? -Nadam se.
Nisam gledao intervjue, ali mi kažu da su bili veliki uspeh.
Novinari koji su pozitivno reagovali na vas nisu i na mene.
Žao mi je što sam to video.
Nema potrebe za žaljenjem.
Nisam ništa očekivao od tih kurvinih sinova.
Oprostite, rekao bih kučkinih sinova, ali Manolo voli pse,
i ne voli da vređa životinje. -Da donesem nešto?
Želite čaj ili šampanjac? Imamo kavijar.
Hvala.
Hvala što ste svratili.
Bili ste dostojan protivnik. -Zbogom, predsedniče.
Zamalo da zaboravim, doneo sam vam poklon.
Par cipela koje su vam se dopale. -Hvala, dirnut sam. Srećan put.
Dejvide, možemo li da popričamo nasamo?
Da li uživaš u svemu onome što pišu u novinama?
Svakako. -Znaš li koliko te to obogaćuje?
Da voliš ljude i da te oni vole.
Ja to nikada nisam imao.
Verovatno se pitaš zašto sam izabrao život
koji zavisi od toga da li te neko voli.
Više mi odgovara život borbe, intelektualne discipline.
Možda si ti trebao da budeš političar, a ja da vodim intervjue.
Možda.
Jesam li te stvarno pozvao te noći? -Da.
Razgovarali smo o nečemu važnom? -O čizsburgerima.
Čizburgerima?
Do viđenja.
Njujork, London i Sidnej su poželeli dobrodošlicu Dejvidu
otvorenih ruku, kao i prijatelji i investitori koji su zaradili bogatstvo.
Povratio je svoje emisije, čak i sto kod Sardija.
Ričard Nikson nikada nije dobio rehabilitaciju koju je toliko želeo.
Najveća ostavština mu je to što se danas svako pogrešno
vođenje politike naziva sa sufiksom -gate.
DEJVID FROST NASTAVLJA DA RADI KAO TV VODITELJ I NOVINAR.
DANAS JE NJEGOVA GODIŠNJA ZABAVA GLAVNI DOGAĐAJ SEZONE
NA DRUŠTVENOM KALENDARU BRITANIJE.
NIKSONOVI INTERVJUI OSTAJU
NAJUSPEŠNIJI PROGRAM NJEGOVE KARIJERE.
RIČARD NIKSON JE OBJAVIO SVOJE MEMOARE OD 1000 STRANICA 1978.
ALI NIKADA NIJE IZBEGAO KONTROVERZU.
PONOVO JE PUTOVAO U KINU I RUSIJU,
ALI SAMO KAO PRIVATNO LICE.
NIJE UČESTVOVAO NA DRŽAVNIM FUNKCIJAMA
DO SMRTI OD MOŽDANOG UDARA 1994.
KRAJ
PRIJEVOD; CAT